Vzpomeň si, vzpomeň na pátý listopad,
na pokus o Prachový atentát.
Snad je to nasnadě, proč příběh o té zradě
nám do teď nedá spát.
Co o tom muži vím?
Vím, že se jmenoval Guy Fawkes,
a roku 1605 se pokusil vyhodit Parlament do vzduchu.
Ale jaký doopravdy byl?
Kdo byl ten muž?
Chtějí, aby nám utkvěly ideje a ne člověk.
Protože ten může selhat.
Lze ho chytit, může být zabit a zapomenut.
Zatímco idea dokáže
i po čtyřech staletích změnit svět.
Byla jsem svědkem moci idejí.
Viděla jsem, jak se jejich jménem zabíjjí.
A jak se pro ně umírá.
Ale ideu nemůžete políbit.
Nemůžete se jí dotknout, ani ji obejmout.
Ideje nekrvácejí. Nepocítí bolest.
A také nemilují.
Proto já teď nepostrádám ideu.
Ale muže.
Muže, který mi připomněl pátý listopad.
Muže, na kterého už nezapomenu.
V JAKO VENDETA
Četl jsem, že bývalé Spojené Státy tak zoufale potřebují léky,
že údajně poslali kontejnery s pšenicí a tabákem.
Gesto, jak tvrdí, dobré vůle.
Zajímá vás, co já na to?
Sledujete můj pořad, tak zřejmě ano.
Podle mě už musíme koloniím říct, co si o nich myslíme.
Nastal čas odplaty za to, jak kdysi v Bostonu naházeli do vody náš čaj.
Tak pojďme v noci do doků a všechno to svinstvo
od Senilních Sráčů Analerických hodíme, kam patří.
Kdo je pro? Kdo se mnou souhlasí?
Dobrý, ne?
Spojené Státy. Senilní Sráči Analeričtí. Jak líp je vystihnout?
Země, která dřív měla absolutně všechno.
Je po dvaceti letech čím?
Největší kolonií lepry na světě. Důvod?
Bezbožnost.
Já to zopakuju.
Bezbožnost.
Ne válka, kterou rozpoutali. Ne nákaza, co rozšířili.
Je to trest Boží.
Nikdo neunikne minulosti. Nikdo neunikne Božímu soudu.
Myslíte, že tam není?
Podle vás tuhle zem neochraňuje?
Jak jinak to vysvětlíte. Zkoušel nás, ale my jsme obstáli.
Udělali jsme, co jsme museli.
Islington. Enfield. Byl jsem tam a všechno viděl.
Imigranti. Muslimové.
Homosexuálové. Teroristi.
Taky HIV degeneráti. Pryč s nimi!
Jednotou k síle. Vírou k jednotě.
Jsem bohabojný Angličan a jsem na to hrdý.
To mi stačilo, moc ti děkuju.
Do háje.
Od této chvíle platí žlutý zákaz vycházení.
Každý občan, který nemá povolení, bude zatčen.
V zájmu vaší bezpečnosti.
Od této chvíle platí žlutý zákaz vycházení.
Každý občan, který nemá povolení, bude zatčen.
V zájmu vaší bezpečnosti.
-Pardon, slečno. -Promiňte, neviděla jsem vás.
-Spěcháte, že? -Já jsem. . .
-Je zákaz vycházení. -Můj strýc je nemocný.
-Strýček stůně? Co ty na to? -Že pěkně kecá.
Je to moje chyba. Po zákazu nemám vycházet.
Mohla bys opečovat nás, než se vrátíš ke strýčkovi.
Tady kamarád nějak chřadne. Že jo, Willy?
Jasně, chřadnu i vadnu. Můžeš si sáhnout.
-Nechte mě být! -Hele, kotě má drápky.
-Ona nám vyhrožuje. -Přesně tak.
Víš, co to znamená?
Že uplatníme spravedlnost po svým způsobu.
A pěkně si to vylíže.
-Vy jste Prsťáci. -Už jsi v obraze?
Ne, prosím. Já svého omylu lituju.
Teď ještě ne. Ale budeš.
I když nebudeš nejmrzutější štětka v Londýně. . .
. . .nejzmrzačenější určitě.
Bože, ne. Prosím, nedělejte to!
Půjdu domů. Už to neudělám. Přísahám! Prosím!
-Co s ní, hoši? -Škoda rány, která padne vedle.
Pomoc! Pomozte mi někdo!
Lítost nezná a přitahuje zlo, jak roje much.
-Co to hergot. . .?! -Odpal!
Navzdory štěstěně a chráněn odvahou
si klestil cestu krvavou řeží.
Jsme Prsťáci, kámo.
Ježíši Kriste! Milost!
Pěkné to není, leč děláme to všichni.
Svatouškujem tím pilněji, čím horší
je to čert, co chceme pocukrovat.
-Co tím myslíš? -Škoda rány. . .
Buď ujištěna, nechci ti ublížit.
-Kdo jsi? -Kdo?
Kdo je pouhá forma pro funkční co.
A co já jsem? Jsem muž v masce.
-Tak to vidím. -Ovšem že ano.
O tvých pozorovacích schopnostech nepochybuji.
Poukazuji na paradox otázky, kdo že je muž v masce.
-Jistě. -Když je nám noc nakloněna,
dovol, abych ti namísto otřepaných přídomků
popsal charakter této dramatické postavy.
Voilá!
Vidět je vaudevillový veterán,
co když se vrtkavé štěstěně zlíbí, vystřihne viny prosté i viníky.
Tato vizáž není výstřelkem výstřednosti,
ale je vzpomínkou na vox populi, dnes všude vymizelý.
Nicméně, tato vizitace z časů vád vyvanulých vstala z mrtvých
a vytkla si vítězství nad vládou věrolomných a všehoschopných
s velkou vervou a výrazně svobodnou vůli vytěsňujících.
Jediným verdiktem je vězte vendeta,
vykonaná votivně, ne bez vášně, jejíž význam váhy vítězství
jednou vychýlí na stranu všech cti věrných.
Věru, vodopád verbální výmluvnosti vytryskl velmi,
tudíž už jen dodám: ''Je mi ctí, že tě poznávám,
a můžeš mi říkat V. ''
Nejsi tak trochu blázen?
Dozajista mě tak označí.
Ale s kým, smím-li vědět, mluvím?
-Jsem Evey. -Evey?
Eva, V, to se rozumí.
-Nač narážíš? -Že tak jako Bůh,
nehraju v kostky a nevěřím na náhodu.
Neublížili ti?
Ne, to ne.
-Díky tobě. -Já se jen držel role.
-Řekni mi, máš ráda hudbu, Evey? -Proč by ne.
Víš, jsem svého druhu muzikant,
a právě chystám jedinečné vystoupení.
A na co hraješ?
Bicí jsou mi nejbližší.
Ale dnes, u zvláštní příležitosti, svolám celý orchestr.
Budu poctěn, když se připojíš.
To asi nepůjde. Měla bych jít domů.
Slibuji, že zažiješ něco naprosto nevídaného.
Potom se bezpečně vrátíš domů.
Dobrá.
Úžasná vyhlídka.
Dokonalejší scénu bys těžko vymyslela.
Nevidím žádné nástroje.
Pozorovací schopnosti ti i nadále slouží.
Ale vyčkej. Tento koncert chci věnovat madam Spravedlnosti
na počet dovolené, kterou si v těchto končinách vzala.
Bude to také hold šejdířům uzurpujícím její místo.
Pověz mi, víš, co je dnes za den?
-Čtvrtý listopad? -Teď už ne.
Vzpomeň si, vzpomeň na pátý listopad.
Na pokus o Prachový atentát.
Snad je to nasnadě, že příběh o té zradě
nám do teď nedá spát.
Nejprve předehra.
Ano.
Ano, smyčce.
Zaposlouchej se. Slyšíš je?
A teď žestě.
Už je slyším!
Pojď se kouknout, mami! Někde hraje muzika.
ZÁKAZ VYCHÁZENÍ
-Jak jsi to dokázal? -Vydrž.
Přichází crescendo!
Je to nádhera, že ano?
Pánové, měli jste čtyři hodiny. Čekám výsledky. Pane Creedy?
Oblast Nejvyššího soudu je uzavřena
a všichni svědci zadrženi.
Dobře. Pan Etheridge?
Nalezeno zařízení napojené na centrální vysílací systém.
Hrála se Čajkovského Předehra 1 8 1 2.
Přidat na seznam. Už tu skladbu nechci slyšet.
Rozkaz.
Zdvojili jsme náhodné zátahy a monitorujeme odposlechy.
Zjistili jsme vysoké procento hovorů zaměřených na explozi.
Pane Dascombe, jak tu věc řešíme?
Tvrdíme, že šlo o akutní demolici.
Tato zpráva se objeví v každém zpravodajství.
Naši experti dosvědčí, že budova soudu byla na spadnutí.
Ať Prothero promluví na těma nebezpečí starých budov,
a že se nesmíme upínat ke stavbám z dekadentní minulosti.
Ať to uzavře tím, že Nový soud se stane symbolem naší doby
a budoucnosti a odměnou za naše přesvědčení.
Pane Heyere?
Bezpečnostní kamery toho teroristu zachytily,
nicméně maska znemožnila sítnicovou identifikaci.
Dál jsme získali záběr té dívky, kterou Creedyho muži chtěli zadržet.
-Kdo je to, pane Finchi? -Ještě nevím, pane.
-Zatím analyzujeme důkazy. -A dál?
Určili jsme, odkud to odpálil,
a na obou místech jsme našli stopy výbušnin.
Bohužel navzdory naší vysoce kvalifikované práci,
šlo o přístroje vyrobené podomácku a podpultové chemikálie,
které lze těžko vysledovat.
Ať je to, kde chce, Kancléři, je dobrý.
Profesionální hodnocení vynechte, pane Finchi, je irelevantní.
Omlouvám se, pane.
Pánové, tady jde o zkoušku.
Okamžiky jako tento jsou otázkou víry.
Selhat rovná se zpochybnit vše, v co věříme,
a vše, zač jsme bojovali.
Pochyby nás uvrhnou zpět do chaosu, a to já nemíním připustit.
Pánové, až toho teroristu najdete,
chci, aby poznal, co je to teror na vlastní kůži.
Anglie vládne.
-Myslíš, že na to lidi skočí? -Proč ne?
My jsme BTN.
Naším úkolem je informovat, ne si vymýšlet.
To je přece práce vlády.
Když to řeknu, jak to cítím,
zdá se mi, že parta zodpovědná za demolici budovy soudu
chtěla dát staré dámě grandiózní, byť improvizované sbohem.
ÚSPĚŠNÁ DEMOLICE BUDOVY SOUDU
Ačkoliv demolice byla plánována,
hudba a ohňostroj, podle šéfa celé akce,
-''rozhodně na programu nebyly''. -Další zprávy.
Ty věříš tý snůšce keců? O žádnou demolici nešlo.
Vždyť já to celý viděla.
-Copak ty ne? -Ne. Včera večer jsem. . .
Jo, pravda. Ty jsi byla u strejdy Deitricha, že jo?
Evey, tady jsi.
-Ještě pro mě děláš? -Promiň, Patricie.
Dones mi dvě espresa a tři kafe, prosím.
A Deitrich by si dal čaj.
Já to nechápu.
Proč nosí masku Fawkese? Fawkes chtěl zničit Parlament.
Nemusí spěchat. Zbývá mu ještě 16 hodin.
Třeba šlo jen o zkoušku.
Jo?
Díky. Mají tu holku.
Hele, neuraž se, mě to vzalo. Ukřižovaná kráva.
Já řval smíchy. Jenže to ti nikdy nepustěj.
Takže to přepiš, ano? Tak ahoj.
Nevzpomínám si, kdy mi dala košem atraktivnější žena.
-Pane Deitrichu. . . -Gordon, prosím.
Nemusíš mi vykat, abych se cítil ještě starší.
Gordone. . .
. . .včera jsem šla k tobě, ale chytili mě Prsťáci.
Vyděsili mě a já se vrátila.
Smůla, obávám se, že po včerejšku zákazy přitvrdí.
Hammondová Evey
Mám tě.
-Ahoj, Frede. -Prošly rentgenem?
Ne. Jsou tam jen bomby.
Tak vydrž do reklamy, než to odpálíš, jo?
SASKÝ SILÁK
-Čučíš na pěkný hovadiny. -Proč?
Laserová Lady je třída.
Co my s tím?
Kdo ví, je to pošta určená trojce.
Takže Prothero.
Kéž by měl někdo kuráž říct mu, že tahle stanice není jeho hračka.
Co je kruci tohle?
Zatím je odlož stranou, než vymyslím co s nimi.
Tohle zavání. Její rodiče byli v odboji.
-Zavřeli je, když jí bylo 1 2. -A kam ji dali?
Do nápravného zařízení pro mladistvé, na pět let.
Ať nás jistí, ale jen s mírou.
Jste si tím jistej?
Chtěl bych si s ní promluvit dřív,
než zmizí v Creedyho černým pytli.
Kdo jste?
Nechte si ty fóry. Ukažte průkaz nebo zavolám Saskýho Siláka.
Krucinál.
Tak do akce!
Vy dva, hlídejte výtahy. Ostatní, za mnou.
Pozor, pozor.
Veškerý personál ihned opustí budovu.
Nejedná se o cvičení.
Veškerý personál ihned opustí budovu.
Co se tu sakra děje?
-Zasekl se. -Vyražte to.
Dominicu!
Policie! Jděte z cesty!
Uhněte!
Krucinál!
Rozhodně. Řeknu vám, co vím.
Řeknu vám, co vím. Anglie vládne.
-Vykliďte to. -Rozkaz.
Siláku, pomoc!
Už na to nesahej!
Tati, proč to blbne?
Dobrý večer, Londýne.
-Omlouvám se, že ruším. -To je pohotovostní kanál!
Stejně jako řada z vás oceňuji pohodlíčko každodenní rutiny,
bezpečí zaběhnutého, jistotu opakovaných úkonů.
Do hajzlu.
Užívám si to jako každý. Ovšem v duchu vzpomínek...
Kdo je to, mami?
...na významné události dob minulých,
obvykle spojených s něčí smrtí
či končících krvavou řeží,
které se staly státním svátkem,
mě napadlo oslavit i pátý listopad.
Den, který bohužel upadl v zapomnění.
Věnovat mu trochu všedního času, posedět a pohovořit.
Existují jistě tací, kteří si to nepřejí.
Nechte mě přemýšlet.
Hádám, že teď už telefony chrlí rozkazy
a hordy ozbrojenců budou brzy na cestě.
-Kancléř Sutler. -Sakra!
Proč? Ač během konverzace lze argumentovat obuškem,
slovům to na síle nijak neubere.
Slova zprostředkují smysl,
a pro ty, kdo jim popřejí sluchu, zhmotní pravdu.
A pravdou je,
že v téhle zemi něco proklatě zavání, viďte?
Byl to váš návrh. Televize pro každou domácnost v Londýně.
Krutost a bezpráví, intolerance a útlak.
A tam, kde bylo právo protestovat,
myslet a mluvit podle svého,
tam dnes máte cenzory, kteří kážou konformismus
-a požadují poslušnost. -Kamery. Chce to kamery.
Jak k tomu došlo? Kdo nese vinu?
Někteří mají větší odpovědnost než ostatní,
a ti budou nuceni vysvětlovat.
Nicméně, s pravdou ven, pokud hledáte viníky,
stačí se podívat do zrcadla.
Já vím, proč jste to udělali.
A vím, že se bojíte.
Kdo by se nebál? Válka, teror, nemoci.
Bezpočet problémů se spiklo,
aby zkalilo vaše uvažování a oloupilo vás o zdravý rozum.
Strach z vás vše vysál,
a v té panice jste se upnuli k Nejvyššímu kancléři Sutlerovi.
Slíbil vám pořádek. Slíbil vám mír.
A na oplátku žádal jen váš tichý, oddaný souhlas.
-Inspektore, už tam budou. -Včera v noci jsem to ticho prolomil.
Včera v noci jsem zničil budovu soudu,
abych této zemi připomněl zapomenuté.
Před více jak 400 lety si jeden skvělý muž přál, aby pátý listopad
utkvěl v naší paměti.
Chtěl tím světu připomínat, že čest, spravedlnost a svoboda
jsou víc než slova.
Je to životní názor.
Tak pokud se vás nic netklo,
pokud vás zločiny této vlády nijak nezasáhly,
pak je nasnadě nechat i pátý listopad bez povšimnutí.
Pokud ale vidíte, co vidím já,
a cítíte, co cítím já a postrádáte to, co já,
pak mi buďte oporou. A ode dneška za rok jim
pak u bran Parlamentu
společně ukážeme pátý listopad,
na který jistě už nezapomenou.
Kerosenová mlha. Použil naše přístroje.
Jistěte východy.
Nikdo neodejde. Vy pojďte se mnou.
Vy, vlevo.
A vy, vpravo.
Rozdělte se.
Nestřílejte! Prosím, nestřílejte!
Nestřílet!
Všem nám nasadil masky.
Ježíši.
-Nestřílejte! -Zadržte!
-Počkejte! -Nestřílejte!
Stát! Ani hnout!
Každý, kdo má masku, kleknout na zem!
-Odmaskujte je. -Pospěšte si!
V režii je bomba s časovým spínačem.
To ne.
-Všechny bez masky odveďte. -Rozkaz.
-Pomozte ho odnést. -Pane.
Ostatní, za mnou.
Panebože.
Pohněte, lidi! Všichni ven!
Dascombe?
Máte zdání, jak dlouho by trvalo tohle znovu vybudovat?
Máte vy zdání, co děláte?
Počkejte!
Nestřílejte, prosím! Je to on! Je to on!
Na kolena! Klekni si!
Prosím. Neubližujte mi.
Teď se ukaž.
Byl to on.
Vyšlo to!
Stůj!
Dej ruce nad hlavu! Tak dělej nebo střelím!
Musím uznat, že jsem udiven rychlostí reakce mužů zákona.
Já jsem nečekal, že jste až takoví všudybylové.
Byli jsme tu dřív, než jsi začal. Smůla, kámo.
To bych ani neřekl.
ZVLÁŠTNÍ KRIZOVÉ ZPRAVODAJSTVÍ
Přerušujeme pravidelné vysílání, abychom uvedli děsivou reportáž
o teroristickém útoku na Jordan Tower, který před chvílí skončil.
Psychopatický terorista, známý pod jménem V,
zaútočil na místnost režie, kde použil výbušniny a zbraně
proti bezbranným civilistům, aby odvysílal poselství plné zášti.
Obdrželi jsme záznam odvážného zásahu policie.
Stůj! Zůstaň, kde jsi nebo budeme střílet! Zůstaň, kde jsi!
Jedná se pouze o úvodní záběry,
ovšem v danou chvíli lze říct, že během heroického zásahu
byl terorista nakonec zastřelen.
Blbost.
Jak nás ujistili z odpovědných míst, nebezpečí už pominulo.
Terorista je mrtvý.
Vidíš ho? Co tam řeší?
Říká si, mám ji opustit?
Právě ho zachránila.
Je to terorista. Nemyslí tak jako vy nebo já.
Má v sobě i lidskost.
Ať je to jak chce, ona mu pomáhá.
-Vylekal jsi mě. -To se omlouvám.
-Je ti dobře? -Ano, díky.
-Kde to jsem? -U mě doma.
-To je má Galerie Stínů. -Nádhera.
-Kde jsi k těm věcem přišel? -Spousta jich
pochází z trezorů Ministerstva nežádoucích materiálů.
-Ukradl jsi je? -Nebesa, ne.
Okrást můžeš vlastníka,
ale cenzora nikdy. Já si je pouze vzal zpět.
Jestli to tady někdy objeví. . .
Pokud toto místo objeví, těch pár kousků umění oželím.
Na rozdíl od svých činů?
Ale vždyť i já. . .
Proč jsem toho detektiva napadla?
-Považovalas to za správné. -Ne, to jsem neměla.
Muselo mi přeskočit.
Není spíš tvé přání otcem myšlenky?
Asi už bych měla jít.
-Smím vědět kam? -Musím jít domů.
Tvrdilas, že tě hledají.
Pokud vědí, kde pracuješ, tak vědí, kde bydlíš.
-Mám přátele, půjdu k nim. -To asi nebude možné.
Pochop, Evey, tohle jsem v plánu neměl,
ale neviděl jsem jinou cestu.
Ty jsi omdlela, a já se musel rozhodnout.
Nechat tě tam, už bys seděla u výslechu v jedné z Creedyho cel.
Uvěznili by tě, mučili a pravděpodobně i zabili,
jen aby dostali mě.
Po tom, cos udělala, jsem to nemohl připustit.
Tak jsem tě odvezl na jediné místo, kde budeš v bezpečí.
Sem. K sobě domů.
Nic neřeknu, přísahám. Víš, že mi můžeš věřit.
Lituji, ale tak riskovat nemohu.
Já ani nevím, kde jsme.
Víš, že jsme v podzemí. Poznáš barvu kamene.
-Chytrému stačí napovědět. -Jinými slovy musím tu zůstat?
Hádám, že po pátém listopadu už na tom nesejde.
Myslíš od teď za rok?
Mám tu zůstat celý rok?
Odpusť, Evey. Jiné řešení neznám.
Měl jsi mě tam nechat.
Proč jsi mě tam prostě nenechal?!
-Víme něco o rodičích? -Teď se podržte.
Byli internováni v Belmarsh.
-Ale ne. -Ano.
Matka zemřela během hladovky a otec to odnesl při zásahu armády.
Tím jobovky nekončí. Její bratr byl v St. Mary's.
-Kriste. -Život jeden velkej průšvih.
Tak její příběh známe. Teď ten jeho.
V?
Chci se ti omluvit za svůj včerejší výstup.
Vím, cos pro mě udělal a jsem ti za to vděčná.
Tvé ruce.
Jistě.
To je lepší.
Snad jsem ti nevzal chuť k jídlu.
-Ne. Já jen. . . Jsi v pořádku? -Ano, ano, to jsem.
Jak se ti to stalo?
Při požáru. Ale to už je dávno.
Pro některé je to historie. . .
. . .nevhodná pro konverzaci u jídla.
Dala by sis k těm vajíčkům šálek čaje?
-Ano, ráda. Už umírám hlady. -Posaď se.
-Vynikající. -Dík.
Pravé máslo jsem neměla ani nepamatuju.
Kde jsi ho sehnal?
Z transportu vládních zásob pro kancléře Sutlera.
-Tys ho štípnul Sutlerovi? -Ano.
Jsi blázen.
Co muži sluší, to vykonám. Kdo víc si troufá, není muž.
-Macbeth. -Výborně.
Moje máma mi četla Shakespearovy hry,
a od té doby jsem toužila hrát.
Na divadle, ve filmu.
Na moji Violu ve Večeru tříkrálovém byla máma pyšná.
Kde je tvá matka teď?
Zemřela.
Omlouvám se.
Můžu se zeptat na tu řeč v televizi?
-Myslel jsi to vážně? -Každé slovo.
Věříš, že zkáza Parlamentu změní tuhle zemi k lepšímu?
Nejde o jistotu, pouze o možnost.
Podle mě je spíš jisté, že tví stoupenci
skončí do jednoho v Creedyho celách.
Lidé by se neměli bát své vlády.
To vláda by se měla bát lidí.
Toho dosáhneš, když vyhodíš barák do povětří?
Ta budova je symbol, stejně jako její zničení.
To lidé dávají symbolům moc.
Bez nich je symbol bezvýznamný. Ale s jejich podporou. . .
. . .i výbuch budovy může změnit svět.
Kéž bych v tu možnost věřila.
Ale každá změna světa, kterou znám, byla k horšímu.
Povím vám, co vím. Já vím, že to není chlap.
-Co je zač? -Chlap přece nenosí masku.
-Co skrývá? -Neohrožuje nevinné civilisty.
A každý zbabělý, svobodu znevažující terorista
je pro mě obyčejný srab.
Žádné dohadování.
Až zítra ráno přijdu, ten Irčan tam nebude.
Právě koukám na záznam, nemá ani páru, jak mě nasvítit.
Můj nos tam trčí jak Big Ben.
Poslouchej mě, kašpare. Anglie vládne, protože to říkám já!
A ne ty líný šmejdi ve studiu, včetně tebe.
Najdi jinýho kameramana nebo si hledej práci.
Řeknu vám, co si přeju.
Kéž bych byl u toho.
Kéž bych mu mohl stanout tváří v tvář.
Jedna šance, ta by mi stačila.
BEZPEČNOSTNÍ OVĚŘENÍ
Ten takzvaný V, se svým komplicem Evey Hammondovou,
neo-demagogově dštící nenávistná poselství
svým vyšinutým hlasem teroristů vznášejících ultimátum.
Ultimátum, jež stihla rychlá a chirurgicky přesná spravedlnost.
-Bez milosti! -A plynoucí poučení?
Slušní vítězí, zločinci pykají.
A jako vždycky, Anglie vládne!
Kristepane! Ježíši!
Dobrý večer, veliteli Prothero.
Bože! Jak ses dostal dovnitř?
Nebojte, zabezpečil jsem, aby naše setkání nerušily
žádné otravné telefonáty, veliteli.
Přestaň. Proč mě tak oslovuješ?
Byla to vaše hodnost, pamatujete? Když jsme se před lety setkali.
V té době jste nosil uniformu.
INTERNAČNÍ CENTRUM
Ty?
-Jsi to ty? -Jsem přízrak z vyvanulých časů.
-Jo? -Finchi, tady Dascomb.
-Dascomb? -Kancléři jsem už volal.
-Musíme tuhle situaci zvládnout. -Jakou situaci?
Kancléř Sutler souhlasil, že je třeba zachovat diskrétnost.
Stačí jedna chyba a ztráta ''Hlasu Londýna''
poškodí naši věrohodnost.
Řekněme mrtvice?
Ne, ne, příliš děsivé.
Klidná, důstojná smrt ve spánku.
-Je někdo vidět na záznamu? -Ne, kamery odpojil
stejně jako předtím. Ale víme, kdo použil výtah.
-Nech mě hádat. -Je v tom až po uši.
V?
Můj obrněný příteli.
Mondego.
Já jsem tě vzbudil?
Ne, jen jsem myslela, že se biješ doopravdy.
Můj oblíbený film.
Hrabě Monte Cristo, s Robertem Donatem v roli Dantese.
Nikoli můj meč, Mondego, vaše minulost vás odzbrojila.
Vždycky mě dostane.
-Já ho neznám. -Vážně?
-Chceš ho vidět? -A má šťastný konec?
Jaký snese jen celuloid.
Tak jo.
Odlož ten meč.
Ohledání skončilo.
Žádné otisky, vlasy, vlákna. Ten chlap je jako duch.
Víte, co jsme našli u Prothera?
-Drogy? -Mohl by si otevřít špitál.
-Zajímavé. -Proč?
Víš, že Lewis Prothero patřil k nejbohatším lidem v zemi
ještě předtím, než se stal ''Hlasem Londýna''?
-Drogy? -Jen ty legální.
Většinový akcionář Viadoxic Pharmaceutical.
Viadoxic a St. Mary's v jednom týdnu? Shoda náhod?
Až tu budeš tak dlouho jako já, přestaneš věřit na náhody.
Smím se připojit?
-Najděte si jiný strom. -Najděte si jiný strom.
-Hezké, viď? -Ano.
-Moc jsem litovala Mercedes. -Proč?
Protože mu záleželo víc na pomstě než na ní.
Celý národ těžce nese zprávu, že nejpopulárnější...
Počkej, nech to.
...a vítěz nejvíce anket v historii BTN,
muž známý všem jako ''Hlas Londýna''
zemřel včera v noci na následky infarktu.
-Ona lže. -Jak to poznáš?
Vždy hodně mrká, když čte nepravdy.
Proto nikoho z těch, kdo ho znali, nepřekvapilo,
že jeho tělo bylo nalezeno v kanceláři,
kde trávil dlouhé hodiny, i když všichni ostatní už odešli.
Lewisi, budeš nám velice chybět.
Včera jsem nemohla najít průkaz.
Nevzals mi ho, že ne?
Dáš přednost pravdě nebo lži?
Chceš říct, že jsi tam byl?
-Ano, zabil jsem ho. -Ty. . .
-Bože. -Vzalo tě to?
Ovšem, vždyť jsi zabil Lewise Prothera.
Mohl jsem zabít i Prsťáky, co tě napadli, to jsi nic nenamítala.
-Cože? -Násilí může sloužit i dobru.
-Čím se to oháníš? -Spravedlností.
Už chápu.
Nikdo by tu neodsoudil lidi jako je Prothero.
A chceš zabít ještě další lidi?
Ano.
Koukni na tohle.
Protherovy armádní záznamy.
Co vidíš?
Irák, Kurdistán, Sýrie, před i po, Súdán.
-Ten se činil. -Jo, jenže potom
se stal velitelem internačního centra v Larkhill.
Každý dobrý skutek bývá potrestán.
Myslíte, že je spojitost mezi maskou a Larkhill?
Vysvětlovalo by to spojitost mezi ním a Hammondovou.
Potíž je, že o tom centru tady nic není.
Larkhill? Larkhill? Já si to zařízení nevybavuji.
-Ale projděte si záznamy. -To už jsme udělali.
Je tam jen, že internační centrum v Larkhill
bylo přibližně 15 km severně od Salisbury.
Víc nevím.
Jde o naléhavou záležitost, majore.
Musíme vědět, zda se to zařízení něčím odlišovalo.
Lituji, prostě si nevzpomínám.
Co musel člověk spáchat, aby tam byl poslán?
-Asi nějaký trestný čin. -Co přesně?
-To nevím, já tam nesloužil. -A kdo tam sloužil?
Konkrétní jména si nevybavím, ale projděte si záznamy. . .
Ty záznamy jsou buď vymazané, neúplné a nebo chybí.
Jako šéf internačního programu v té době. . .
Rád bych vám připomněl, že to bylo období chaosu.
Tehdejší problémy nás už netrápí.
Každý konal, co bylo třeba.
A odvedli jsme tu nejlepší práci.
Nemám, co bych dodal.
Ty to dokážeš.
Ahoj.
Přemýšlela jsem.
A chci se tě na něco zeptat,
jen pochybuju, že pochopíš proč, když o mně nevíš to hlavní.
Táta byl spisovatel. Líbil by se ti.
Říkal, že umělci lží odhalují pravdu,
ale politici ji lhaním zastírají.
Muž podle mého gusta.
Vyprávěl nám úžasné příběhy.
Mně a mému bratrovi.
Ale pak se všechno změnilo.
Můj bratr na St. Mary's onemocněl.
A když zemřel, naši se začali angažovat.
Protestovali proti válce i proti Reklamaci.
Když Sutlera jmenovali kancléřem,
demonstrovali v Leedsu.
Já se koukala na televizi,
s hrůzou, že uvidím, jak rodiče zabíjejí.
Pamatuju se na jejich noční hádky.
Máma chtěla emigrovat. Táta odmítal.
Tvrdil, že když uteče, oni vyhrají.
Jako by šlo...
...jen o hru.
Evey, honem, schovej se!
-Mami! -Evey!
Už jsem je neviděla.
Jako by je navlečením těch pytlů vymazali z povrchu země.
To je mi líto, Evey.
Ne, to já lituju.
Lituju, že nejsem silnější.
Že nejsem jako naši. Kéž bych byla. . .
. . .ale nejsem.
Kéž bych se pořád tak nebála. . .
. . .ale bojím se.
Vím, že svět je zvrácený. Věř mi, vím to líp než kdokoliv.
Proto se chci zeptat, jestli ti můžu pomoct věci napravit.
Prosím, stačí říct.
Když to chceš.
Věříte, že tu něco objevíme?
Zkusme to.
Jedna věc platí pro každou vládu.
Nejspolehlivější záznamy jsou ty daňové.
Zdá se, že se původní elektronické záznamy ztratily.
Nejspíš během Reklamace. Tehdy zmizela spousta věcí.
Ale našel jsem v archívu tyto psané dokumenty.
Je tam vše, co o Larkhill víme.
Díky. To nám pomůže.
''Mocí pravdy, ještě za života, dobyl jsem svět. ''
-Osobní motto? -Z Fausta.
Ten je o snaze oklamat ďábla, že?
Správně. A když jsme u ďábla,
ptám se, zda tvá nabídka pomoci stále platí.
-Ovšem. -Neočekávané okolnosti
akcelerovaly můj původní plán.
V důsledku toho potřebuji někoho s hereckými schopnostmi.
Vynasnažím se.
Věřím, že ano.
Další lékař. Proč v internačním centru slouží tolik doktorů?
Těžko říct, ale tohle je zajímavé.
Nejlépe placenou osobou v táboře byl kněz.
-Vážně? -Ano, Otec Lilliman.
-Lilliman. -Bral skoro 200 tisíc měsíčně.
To je zajímavé.
Zdá se, že si polepšil. Teď je z něj biskup.
-Milosti. -Denisi.
-Je vše zařízeno? -Ano.
Právě jsem obdržel váš itinerář.
Do Perthu na mši dorazíte včas.
Jste vzácně přičinlivý, Denisi,
skvělý příklad pro všechny ve službách našeho Pána, jen. . .
-Milosti? -Teď nehovořím o práci,
spíš o poslední pohledávce, která mně zaujala.
O mém malém potěšení.
Odpusťte mi, Milosti.
Právě přijela, ale v té agentuře to nějak popletli
a poslali novou dívku, která je starší než obvykle.
Starší?
Snad ne příliš stará?
To posoudí jeho Milost sama.
-Vida. -Milosti.
Kaji se, že jsem zapochyboval o tvém půvabu.
Mea culpa, mé dítě.
Mea culpa.
Milosti, nemáme moc času, a já vám musím něco říct.
Chceš zpověď? Já miluju hru na zpověď.
Svěř mi své hříchy.
Nejde o hru, Milosti.
Někdo sem přijde a chce vás zabít.
-Co prosím? -Říkám vám to,
protože chci něco jako ochranu nebo amnestii.
Já o tom soudu nic nevím a v Jordan Tower jsem udělala chybu.
-Ale tímhle se snad vykoupím. -Co mi to vykládáš?
Jsem Evey Hammondová.
Posledních pár týdnů mě věznil terorista jménem V.
Říkám vám, že každou chvíli musí projít dveřmi, protože. . .
. . .jsem odjistila okno v té místnosti, kde mě oblékali.
To je báječné!
Tuhle hru jsem ještě nehrál.
Ty máš úžasnou fantazii.
Snad jsi tak fascinují i jinak.
-Ne, prosím, musíte mi věřit. -Ano, já ti věřím.
A teď dovol, ukážu ti pevnost své víry.
Tak dost! Nechte mě být!
Zmocnil jsem se nebezpečné teroristky.
Jak nejlépe ji přimět k doznání?
Ty malá děvko! Ty hnusná kurvičko!
-Reverende. -Můj Bože.
Tak ona nelhala. Jsi to ty.
Odpusť mi.
-Já musela. -Evey!
Tak obléknu své holé lotrovství
do útržků vyrvaných z Písma svatého,
a když nejvíc se chovám jak ďábel, vypadám dočista jak světec.
Prosím, slitování.
Dnes večer ne, biskupe.
Dnes večer ne.
Nedělejte to, prosím!
V opatství mají dětskou hodinku.
Otevři ústa a vystrč jazyk.
-To snad. . .? -Já nechci zemřít.
Tady dozor 1 09. Vyhlašuji pohotovost.
Prověř všechny v tom spisu. Chci vědět, kde jsou teď.
-Ještě dnes. -Rozkaz.
Úsměv, jde sem Prsťák.
Jo. Tak už radši jdi.
Creedy?
Co vy tady?
Bylo zavražděno několik prominentních členů Strany.
Nejedná se o běžnou situaci a je třeba plného nasazení.
Kancléř si přeje, abych se okamžitě zapojil.
Nemůžu vést vyšetřování, když mi zadržíte svědky.
Zabezpečení informací je prioritou.
V těchto vrtkavých časech
nelze chyby jako Jordan Tower dál tolerovat.
Pokud tam opravdu šlo o náhodu.
-Jak to myslíte? -Ten terorista je zdá se
dobře obeznámený s naším systémem.
Kancléř má podezření na informátora.
Jinými slovy jsem pod dohledem?
V tuto chvíli bych vám radil,
abyste zanechal šetření záležitostí dávno minulých
a obrátil svůj zájem k současnosti.
Myslíte Larkhill?
Major Wilson je přítelem Kancléře.
-Jeho loajalita je nepochybná. -A má není?
Vaše matka byla Irka, viďte?
Ta hrůza v St. Mary's Iry zasáhla.
Jsem členem Strany 27 let.
Být vámi, šéfinspektore,
najdu toho teroristu
a najdu ho brzy.
Dělej.
Evey? Dobrý bože!
Nezlob se. Já nevěděla, kam jít.
Jistě, tak pojď dovnitř, než tě někdo uvidí.
-Na zdraví. -Vím, že mě hledá policie,
a že je ode mě hnusný stavět tě do týhle situace.
-Evey. . . -Můžu tě dostat do průšvihu.
Evey, poslouchej mě.
Kdyby prohledali můj dům, budeš nejmenším z mých trablů.
Tys věřila mně.
Bylo by nezdvořilé, kdybych já nevěřil tobě.
KOALICE POSLUŠNÝCH
To snad ne. To je Bože chraň královnu.
Byla jsem s našima v Galerii na té výstavě.
-Sutler ho nedal zničit? -On věří, že ano.
Stál mě víc než dům. Ale ať se cítím sebehůř,
vždycky mě rozveselí.
-Co je to? -Kopie Koránu, 1 4. století.
-Ty jsi muslim? -Vždyť dělám v televizi.
Tak proč ho tu máš?
Nemusím být muslim, aby mě nadchla podobenství a poezie.
Stojí ti to za to? Co když to tu najdou?
Tak budeš nejmenší z mých trablů.
Díky, Gordone.
-Moc ti děkuju. -Za málo.
Celé to začalo, když vyhodil do vzduchu budovu soudu,
a já jsem byla na cestě sem.
Jistě.
Oba jsme svým způsobem štvanci.
-Ale. . . -Divíš se, proč
jsem tě sem vůbec zval na večeři,
když mé chutě jsou z rodu těch méně konvenčních.
Bohužel, od muže v mém postavení se očekává zájem
o mladé atraktivní dámy jako ty.
V tomto světě, kdybych si zval objekty své touhy,
bezpochyby bych skončil bez domova, o mé práci nemluvě.
-To mě mrzí. -Ne tak jako mě.
Pravdou je, že po tolika letech
začneš ztrácet víc než jen chuť.
Nosíš masku tak dlouho, že zapomeneš, kým jsi.
PITEVNA
Lituji, šéfinspektore. Stejná intoxikace jako u Prothera.
Tyhle jedy najdete v každé domácnosti.
Díky, Delie.
Máte už nějaké stopy?
Zatím nic. Ale s něčím byste mi mohla pomoct.
Začínala jste jako botanik, že?
To je Scarlet Carsonová.
Údajně vymizelý druh.
Nechává je na místě činu.
Nemohla byste se na ni mrknout?
Každá informace se hodí.
Ovšem.
Promiňte.
Ano?
Už jsem prověřil ta jména. Měl byste sem přijet.
Jo, dobře.
-On je všechny povraždil. -Až na tu ženu.
-Kdo je to? -To nevím.
Ale v Larkhill patřila k lidem z vedení.
Jak to tam zavřeli, tak na dva roky zmizela.
Pak si zažádala o výjezd, to zamítli.
Chtěla utéct?
Nejspíš, protože pak se po ní slehla zem.
-Změnila si jméno. -To mě napadlo.
Brnknul jsem na Registr, nikdo to nebere.
-Je pozdě nebo brzo? -Zkus to znovu. Chci to jméno.
Cože? Víte to jistě?
Dobře. Děkuju.
Doktorka Diana Stantonová se teď jmenuje Delia Surridgeová.
-Náš koroner? -Jo.
Ježíši, teď jsem u ní byl.
Jsi to ty, že ano?
-Chceš mě zabít. -Ano.
Díky bohu.
Lituju, ale číslo je nedostupné.
Nějaký problém ve spojení.
Ježíši Kriste.
Je tam.
Po tom, co se stalo a co udělali,
jsem se chtěla zabít.
Věděla jsem, že to jednou za mě vyřešíš.
Neznala jsem jejich úmysly.
Přísahám.
Přečti si deník.
To, co udělali, bylo možné jen díky vám.
Oppenheimer dokázal změnit víc než průběh války.
Změnil i vývoj historie lidstva.
Je špatné upnout se k takové naději?
Nepřicházím pro to, v co jste doufala.
Ale pro to, co jste udělala.
Zvláštní.
Dnes mi dali jednu z tvých růží.
Tak jsem pochopila, že jsi ten terorista.
Podivná shoda náhod, dostat ji právě dnes.
Náhody neexistují, Delie.
Jsou jen iluze náhod.
Nesu další růži.
A ta je určena vám.
-Ty mě teď zabiješ? -Já vás zabil před 1 0 minutami,
když jste spala.
-Bude to bolet? -Ne.
Děkuju.
Není hloupé se teď omlouvat?
Není.
Je mi to líto.
Krucinál.
Určitě chtěl, abychom deník našli.
A tak poznali ten příběh, nebo aspoň jeho část.
Chápu správně, že vy jste ho už četl, inspektore?
-Ano, pane. -Četl ho někdo další?
-Ne, pane. -Tak vám to povím na rovinu.
Obsah toho dokumentu je věcí národní bezpečnosti.
Představuje útok na postavení významných členů Strany
a zároveň je nehorázným porušením Stanov loajality.
Jelikož pravost dokumentu se nedá ověřit,
může se jednat o plagiát podstrčený tím teroristou
stejně jako o zvrácený výplod fantazie člena Strany,
který pro psychické potíže rezignoval.
Každý hovor o tomto dokumentu či jeho obsahu
bude chápán, přinejmenším, jako akt vzpoury
nebo spíše rovnou velezrady.
-Rozumíte, pane Finchi? -Ano, pane.
Prospěje vám, inspektore...
... vymazat tu věc z paměti.
23. května.
Dnes přijela má první skupina subjektů.
Cítím veliké zadostiučinění.
Možná jde o úsvit nové éry.
Nukleární zbraně pozbyly význam
ve světě, kde virus může vyhubit celou populaci
a její statky nechat nedotčené.
-Držte se u sebe! -Tak hněte sebou!
27. května.
Velitel Prothero obešel laboratoř s Otcem Lillimanem,
ten tu prý má sledovat prohřešky proti předpisům.
Znervóznilo mě to, ale velitel mě ujistil, že si nemám dělat starosti.
2. června.
Stále přemítám, zda ti lidé věděli, jak mohli vlasti prospět,
kdyby se zachovali jinak.
Jsou tak slabí a ubozí. Nepohlédnou vám do očí.
Budí ve mně nenávist.
1 8. srpna.
Z původních čtyř tuctů už 75 procent podlehlo nákaze.
Náš experiment je zatím bez výsledků.
1 8. září.
Jeden případ ve mně budí naději.
Nejeví žádnou z patologických změn, které se objevily u ostatních.
V jeho krvi jsem objevila anomálie, které jsem nedokázala určit.
Ony mutace zřejmě nastartovaly
abnormální rozvoj základní kinestézie a reflexů.
Subjekt tvrdí, že si nevzpomíná
kdo je a odkud pochází.
Ať byl kdokoliv, teď je klíčem k našemu snu
a nadějí, že to vše kolem se nedělo nadarmo.
5. listopadu.
Vypuklo to včera kolem půlnoci.
První exploze rozmetaly celou lékařskou sekci.
Má práce přišla vniveč.
Snažila jsem se pochopit, jak k tomu došlo, když jsem zahlédla
muže z cely číslo pět.
Hleděl na mě.
Nikoli očima. Už žádné neměl.
Přesto mě sledoval, já jsem to cítila.
Bože,
co jsem to způsobila?
Copak to chystáš?
''Vejce v košíčku'' . Máma mi je dělávala.
-To je zvláštní. -Co?
On mi to první ráno udělal vejce na stejný způsob.
-Vážně? -Přísahám.
Podivná shoda náhod. Ačkoli je tu prosté vysvětlení.
-Opravdu? -Jistě, Evey.
Já jsem V.
Konečně znáš pravdu.
Jsi v šoku, chápu.
Je těžké uvěřit tomu, že ten zchátralý, vypasený exteriér
skrývá nebezpečný smrtící stroj, fixovaný na masku Guye Fawkese.
To není vtipný, Gordone.
Já vím. Chybí mi publikum ve studiu.
Někoho zavřeli i pro míň.
Ovšem měl pravdu, že?
Něco tu vskutku zavání.
Teroristé zaútočili biologickou zbraní
Virus v St. Mary's zabil 178 dětí
THREE WATERS ZAMOŘENA
Záhadná virová infekce EPIDEMIE
Nepokoje u Královské nemocnice 80 000 MRTVÝCH
Dobré ráno.
Jste tu brzy.
Stalo se něco? Vypadáte přešle.
Mám jednu otázku, Dominicu.
Nemusíš na ni odpovídat.
Jen ji chci říct nahlas.
Ale slib mi, že ta otázka neopustí naši kancelář.
Slibuju, inspektore.
Jde o toho teroristu?
Ne.
Tak o co jde? Co se děje?
Otázka, která mě trápí, se týká St. Mary's. . .
. . .a Three Waters.
To ona mě nedá spát už 24 hodin.
A ta nutkavá otázka zní:
''Co když ty nejhorší. . .
. . .nejotřesnější biologické útoky v historii téhle země
nebyly dílem žádných extrémistů?''
To nechápu. Víme, že byly. Chytli je. Přiznali se.
A byli popraveni, já vím.
A třeba to tak i bylo.
Ale vzhledem k událostem. . .
. . .a všem těm náhodám, se musím ptát,
zda se to všechno neudálo jinak?
Co když ten virus rozšířil někdo jiný?
A co když tak zabil ty lidi?
Chtěl bys vědět, kdo to byl?
Jistě.
I kdyby ten člověk pracoval pro vládu?
Na to se ptám.
Pokud naše vláda nese odpovědnost
za události v St. Mary's a Three Waters. . .
. . .pokud naše vláda nese odpovědnost
za smrt takřka 1 00 000 lidí. . .
. . .i tak bys to chtěl vědět?
Nejkrvavější demonstrace za celý léta.
Má to vliv na postavení Strany.
-Je to banda chamtivejch pokrytců. -Takhle to dál nejde.
JEDNOTOU K SÍLE VÍROU K JEDNOTĚ
Vzorek náhodných odposlechů dokládá, že právě teď
80 procent lidí věří, že terorista stále žije.
Během posledního měsíce narostly o 1 2 procent
kladné zmínky o něm ve všech skupinách.
-Pane Creedy? -Děláme, co je v našich silách.
Zatýkáme nejintenzivněji od dob Reklamace.
Já chci víc než zatčené. Chci výsledky.
-Co má tohle znamenat? -Já oslavuju.
Oslavuješ co?
Asi tu nejlepší show, jakou jsme natočili.
Dobrý večer všem, dámy a pánové.
Vězte, že dnešní pořad bude unikátní.
Budete ohromeni a popravdě, sám tomu nevěřím.
Takže prosím, abyste vřele uvítali
samotného kancléře Adama Sutlera!
-No tohle! -Ne, tomu nevěřím!
Cenzory schválený scénář vyhozen a tenhle jsem napsal dnes ráno.
Ale proboha.
Kancléři, kancléři, kancléři,
chápu, že jste vystaven obrovskému stresu
od chvíle, co vypukly ony teroristické hrátky.
A tak není od věci pomoci vám odreagovat se. Děvčata?
Teplé mléko. Neznám nic lepšího.
Vím, že si dopřejete každý večer sklenku, kancléři.
Už od dětství.
Ale mýlíte se, pane Deitrichu.